Kun Orfeus toi vaimoaan pois helvetistä -
- häntä kiellettiin katsomasta taakseen, tuli mitä tuli.
Mutta hän kestänyt kuulla, kuinka vaimo huusi hänen nimeään.
Hän katsoi taakseen ja menetti vaimonsa iäksi.
Kun Argentiinan sotilasdiktatuuri kaatui vuonna 1983 -
- meitäkin kiellettiin katsomasta taaksepäin.
Vääryyksiä ja virheitä oli kyllä tehty -
- mutta jos palaisimme menneisiin, tuskasta ei tulisi loppua.
Haavat eivät paranisi.
Kenraalit käyttivät uudella tavalla sanaa "kadota".
Aiemmin esineet ja ihmiset katosivat.
Kenraalit puhuivat vihollisten kadottamisesta.
He olivat muuttaneet kieltä.
Nyt he halusivat kadottaa menneen.
He kielsivät meitä muistelemasta menneitä.
Mutta meidän on tehtävä niin.
Se on meidän pyhä velvollisuutemme.
Emme tiedä, ovatko he sairaita, kylmissään tai nälissään.
Olemme epätoivoisia. Emme tiedä, kenen puoleen kääntyä.
Konsulaatit, lähetystöt, ministeriöt, kirkot...
Kaikki ovat sulkeneet ovensa meiltä.
Siksi me rukoilemme teitä. Olette viimeinen toivomme.
Olkaa hyvä ja auttakaa meitä. Olette viimeinen toivomme.
Carlos!
Anteeksi. Aloitetaan alusta.
- Nähdään, Silvio. - Hei, Carlos.
- Mihin aikaan huomenna aloitetaan? - Kymmeneltä.
Cecilia!
Cecilia?
Mikä hätänä?
Missä äiti on?
- Hän siis sai uhkaussoittoja. - Kaksi kertaa.
- Teittekö niistä ilmoituksen? - Emme.
Ehkä hän vain halusi lähteä. Oletteko riidelleet?
Pedro näki, että kolme miestä vei hänet.
- Vihreällä Fordilla. - Otitteko rekisterinumeron ylös?
- Autossa ei ollut rekisterikilpiä. - Oletteko varma tästä?
Uskoisin.
Vai uskoisitte.
Toivottavasti ette usko juttuja katoamisista. Ne ovat propagandaa.
Vaimoni kirjoitti tämän artikkelin katoamisista.
Ehkä hän vain havainnollistaa asiaa.
- Tekin kirjoitatte, eikö niin? - Kyllä.
- Ei hätää. Löydämme kyllä hänet. - Jos se on mahdollista.
- Onko se järkevää? - Ihmiset ovat peloissaan.
Miksi kerjäät vaikeuksia?
Hallitus toimii käsittämättömän häpeällisesti.
Ihminen katoaa, ja viranomaiset lupaavat tehdä kaikkensa.
Kaikki tietävät, että he järjestivät pidätyksen.
Politiikka on kuin koiranpaskaa. Varo sitä.
Olen eri mieltä.
Juttusi on täyttä totta. Sitä ei silti kannata julkaista.
- Miksi ei? - Se on liian provosoiva.
Koululaiset osoittivat mieltään bussimaksuja vastaan.
He katosivat kuin tuhka tuuleen.
- Auttaako tämä löytämään heidät? - Se ei ole pääasia.
- Mikä sitten on? - Jonkun on avattava suunsa.
Casa Rosada on hourupäiden käsissä.
Heidän mukaansa Gerald Ford kuuluu kommunistien salaliittoon.
Sinä oletat, että he toimivat järkevästi.
Olet väärässä. Ne hullut koirat purevat.
- Ruben! - Terve, Silvio.
Hei.
Aukiolla on jokin mielenosoitus. Vanhoja huivipäisiä naisia.
- Millainen elokuva oli? - Samaa sontaa.
- Minä vilkaisen. - Samoin.
- Tuletko mukaan? - En.
- Tulen kohta takaisin. - Varo koiranpaskaa.
Kuulinkin, että tätä suunniteltiin.
- Keitä he ovat? - Kadonneiden äitejä.
Niitä äitejä ei pelota. Miksi minua pelottaisi?
- Se on eri juttu heille. - Miten niin?
Heille pahin on jo tapahtunut, eivätkä he kerjänneet sitä.
Kohta kai sanot, että jotkut öykkärit saavatkin kadota.
Tiedät, etten tarkoita sitä.
- Puhutaanko jostain muusta? - Puhutaan.
Ne koululaiset olivat Teresan ikäisiä.
- Mitä jos hänelle olisi käynyt niin? - Käynyt miten?
Sinä et nyt ajattele, mitä puhut.
Enkö saisi puhua tästä edes kotonani?
- Mitä minulle olisi voinut käydä? - Ei mitään.
Tiedäthän sinä äitisi, kun hän suuttuu.
Olet oikeassa.
Tietenkin olet oikeassa.
Niin.
Minusta vain tuntui, että minun täytyi...
En tiedä... Sanoa jotain.
Carlos...
Minä rakastan sinua.
- Teresa. - En saanut unta.
Saanko tulla seuraksi?
Olisi pitänyt estää häntä kirjoittamasta sellaisia.
Miten sinä olisit sen estänyt?
Sehän on hänen työtään.
Käy tähän.
Oletteko nähnyt tätä naista? Hän katosi pari kuukautta sitten.
Oletteko nähnyt tätä naista?
He olivat syyttömiä.
Nyt epäilemme pahinta.
Tahdomme heidät takaisin ja syylliset tuomiolle!
- Miten meni? - Ihan hyvin.
- Toinen näytös oli vähän veltto. - Anteeksi, etten ollut paikalla.
Olisit ollut enemmän hyödyksi täällä.
- Mitä Enrico tekee? - Odottaa sinua.
Sinulla on ongelma.
Mikä hätänä, Enrico?
En voi enää esiintyä näytelmässä.
- Miksi? - En halua puhua siitä.
Isäsi on viety.
- Kuka kertoi? - Ei kukaan.
Kerro sinä, mitä tapahtui.
He tunkeutuivat asuntoon aamuyöllä ja veivät hänet.
Tänä iltana kolme miestä menee hänen selliinsä.
Yksi heistä, eversti -
- käskee isääsi varomaan, mitä puhuu oppilailleen.
Hänen on sanottava, ettei opettaja voi ymmärtää hallituksen tavoitteita.
Hänen on luvattava, ettei hän enää ikinä arvostele hallitusta.
Isäsi lupaa.
Myöhemmin yöllä hänet vapautetaan.
Hänet tuodaan autolla kotinne lähelle.
Usko minua.
Carlos, onko kaikki hyvin?
En tiedä.
Sanoin Enricolle, että hänen isänsä vapautetaan.
Mitä? Miksi sinä niin teit?
Sinulla on nyt vaikeaa, mutta...
En voinut sille mitään, Esme.
Se oli kuin jokin näky. Näin sen kuin kohtauksen elokuvasta.
Se oli, kuin olisin katsellut...
Kuin olisin muistellut tulevaisuutta.
- Ei, minä kosin sinua. - Etpäs.
Miten olet voinut unohtaa sen? Minä kosin sinua.
Mahdotonta. Miten?
Kysyin, menetkö kanssani naimisiin.
Mutta miten niin kävi? Miten niin pyhä asia jäi sinun käsiisi?
Niin kävi, kun selitin, miksi halusin toimittajaksi.
Etkö muista? Halusin toimittajaksi, jotta saisin kysellä hankalia.
Pyysit kysymään jotain hankalaa. Kysyin, menetkö kanssani naimisiin.
Etkä sinä tietenkään muista! Todella loukkaavaa.
Mitä minä vastasin?
Menit punaiseksi ja puhisit kuin juna.
- Siinäkö kaikki? - Ei. Suutelit minua.
Se oli paras suudelma, minkä olen saanut.
Se tapahtui, señor Rueda! Juuri niin kuin sanoitte.
Kiitos!
Sepä hienoa.
Kuule, Enrico...
Nähdään kohta alakerrassa.
Niin...
Se oli varmaan sattuma.
Ei ollut.
...ja syylliset tuomiolle!
Nyt epäilemme pahinta.
Tahdomme heidät takaisin ja syylliset tuomiolle!
Tulkaa illalla.
Voin ehkä auttaa.
Kiitos, että tulitte kotiini.
En oikein osaa selittää tätä teille.
En osaa selittää sitä itsellenikään.
Voin vain sanoa, että voin ehkä auttaa joitakuita -
- joiden rakkaat ovat kadonneet -
- kertomalla jotain.
Kertokaa heidän nimensä -
- ja miten he katosivat.
Jos epäonnistun, pyydän, että annatte anteeksi.
Meillä ei ole mitään.
Minusta tätä kannattaa yrittää.
Pojanpoikani nimi on Octavio Marquez. Hän on urheilija.
Hänet vietiin viime kuussa stadionilta.
Hän ei ole kiinnostunut politiikasta.
Valitan.
Valitan. Ei tämä onnistu.
- Señor Rueda. - Ei tästä tule mitään.
Olen pahoillani.
Poikani... Poikani nimi on Victor Madrid.
Hän on 15-vuotias.
Hän puhuu välillä tyhmyyksiä asioista, joita hän ei ymmärrä.
Viime perjantaina hän ei tullut koulusta kotiin.
Victor Madrid.
Kyllä. Hänet noudettiin.
Koulun portilta.
Hänet vietiin pampalle.
Paikkaan, jota he käyttävät usein.
He olivat tappamaisillaan hänet.
Ei, ei...
Se oli tunnettu tappopaikka, joten sitä pidettiin silmällä.
Victor pelastettiin. Hän on vielä piilossa.
Pian hän saa lähetettyä teille sanan.
Kyllä.
Señor...
Tyttäreni nimi on Julia Obregon.
Hän on sosiaalityöntekijä.
Hänet vietiin työpaikalta.
Siitä on kolme viikkoa.
Olen pahoillani.
Jos haluatte, kerron myöhemmin enemmän.
Äitini nimi on Cecilia Rueda.
Hänet vietiin tästä talosta 23. toukokuuta.
Isä tuli kotiin teatterista.
Äiti oli poissa.
Anna kätesi.
Teresa...
Hän on vahva.
Hän tappelee vastaan ja aikoo paeta.
Viime yönä...
Hän onnistui.
Hyppää, hyppää.
Juokse!
Mene, mene!
Hyvä!
Juokse!
Hyvä!
Carlos!
- Kadotin hänet. - Ei...
- Sinä pyörryit. - Oletko kunnossa?
Anteeksi. Ei kai olisi pitänyt kysyä.
Teit ihan oikein.
Minä vain kadotin hänet.
- Miksi minä kadotin hänet? - Olet aivan uupunut.
- Sano vain, Silvio. - Tämä ei ole oikein.
Vaikka puhuisit tottakin, se ei silti ole oikein.
Kyllä se on totta. En osaa selittää. Tiedän sen vain.
Se ei käy järkeen. Ennen et uskonut mitään sellaista.
- Nyt on uskottava, kun se tapahtuu. - Tämä on mieletöntä!
Silvio, minä en nyt jaksa kiistellä.
Mene, ole hyvä.
- Tuletko sinä? - Jään vielä hetkeksi.
- Sumusireeni. - Mitä?
Kuulen sumusireenin äänen.
Häntä pidetään varmasti jossain sataman lähellä.
Ei minulla ole hätää.
Hän on ollut siellä. Minä tunsin sen.
Ole aloillasi.
Miksi jäljet hävisivät? Miksi kykenen jäljittämään tuntemattomia...
- ...mutten löydä omaa vaimoani? - Sinun pitää nukkua.
Teresa, lähde sinä kouluun. Minä pidän huolta isästäsi.
- Ei, minä lähden teatterille. - Älä luulekaan.
Mene vain, Esme. Minä jään hoitamaan isää.
Tehdään vain niin kuin käsketään.
Tämä lahja...
Ehkä minun ei pidä käyttää sitä omaksi hyväkseni.
Sinä löydät vielä äidin. Ihan varmasti.
En kestäisi tätä ilman sinua, pikkuinen.
Hän on elossa.
Paljon kiitoksia.
Järjestömme laskujen mukaan ihmisiä on kadonnut jo yli 2000.
Aiomme esittää seuraavat vaatimukset.
- Vaimonneko? - Niin.
Siskoni.
...tai selvä vapautuspäivämäärä.
Tuskin jaksan elää ilman Marthaa.
Oletko kuullut kokouksista puutarhassani?
Olen kerännyt rohkeutta tullakseni sinne.
Odotan sinua torstaina.
Kiitos, että saan surra kanssanne. Saan teiltä toivoa...
...sekä jotain aivan uutta: rohkeutta.
Rohkeutta puolustautua...
Mitä tämä on?
- Senkin siat! - Odota!
- Päästä irti! - Älä!
Kenraali Guzmán on hyvin kiireinen.
Sanoisitteko hänelle, että Carlos Rueda haluaa tavata?
Eräs Carlos Rueda pyrkii ministerin puheille.
Miten voin auttaa?
Esitän vastalauseen yhdeksän naisen pidätyksestä.
Mukana oli myös kaksi nunnaa.
Istukaa.
- Milloin tällainen tapaus sattui? - Aamulla. Olin paikalla.
Sitten en voi vielä tietää siitä. En minäkään kaikkea tiedä.
- Puhuitteko nunnista? - Kyllä. Kaikki nimet ovat tässä.
Kiitos.
Tutkin asiaa.
- Te kai johdatte lastenteatteria. - Kyllä.
Tiedän sen, koska veljenpoikani on esiintynyt siellä. Näinkin näytelmän.
- En muista, mistä se kertoi... - Vaimoni.
Vaimoni on kateissa.
Kauheaa. Ymmärrän huolenne.
- Mikä hänen nimensä on? - Cecilia Rueda. Hän on toimittaja.
Täällä ei ole sellaista nimeä.
- Hänet pidätettiin. - Onko hän terroristi?
Ei ole.
Jotkin vasemmistoryhmät sieppaavat ja tappavatkin ihmisiä -
- saattaakseen meidät huonoon valoon. He tekevät mitä vain.
- Mitä kädellenne on sattunut? - Koira puri.
Elämänne on perin värikästä.
Mitä te ajattelette, kun katsotte niitä äitejä aukiolla?
Eläimilläkin on äidit.
He haluavat lapsensa takaisin. Minä haluan vaimoni takaisin.
Olen toki huolissani vaimostanne. Aion tutkia tapausta itse.
Sillä välin teidän on parasta palata teatteriinne.
En muuten oikein pidä uudesta esityksestänne.
Mistä uudesta esityksestä?
Siitä selvänäkötouhusta.
Ette pidä siitä, koska se on merkki jostakin, mitä ette voi tappaa.
Asiasta, jota ette voi hallita ja joka vielä tuhoaa teidät.
- Mikä se sellainen on? - Mielikuvitus.
Cecilia!
Apua!
Cecilia...
Sinä itkit.
Ei mitään hätää.
Se oli vain unta.
Odota.
Katso, mihin astut.
Älä hätäänny.
Meitä yritetään vain pelotella.
- Oletko sinä kunnossa? - Olen.
Pue päällesi. Lähdetään täältä.
Anteeksi, Esme. Toivottavasti et pelästynyt.
Tulkaa sisään.
Tyttö ei ole enää turvassa kotona.
Voitte asua täällä niin kauan kuin haluatte. Molemmat.
Kiitos.
Lähdetkö pampalle siksi, että näit unta pöllöstä?
Minun on luotettava merkkeihin. En tiedä, mitä muutakaan voin.
Teatteri ei toimi itsekseen.
Vai siirrätkö torstainäytöksesi tänne ja otat pääsymaksun?
Kuule, me hoidamme teatterin.
- Mene etsimään pöllöäsi. - Jotain sieltä löytyy.
En tiedä mitä, mutta jotain sieltä löytyy.
Tervetuloa La Esperanzaan. Minä olen Amos Sternberg.
Tässä on vaimoni Sara.
Carlos Rueda.
Millä asialla liikutte?
Etsin vaimoani.
Se on pitkä tarina.
Anteeksi, että puhun kauheuksista tällaisessa paikassa.
- Entä jos et löydä häntä? - Kyllä minä löydän.
- Uskotko niin vai toivotko? - Minusta ne ovat sama asia.
Jää päivälliselle. Jää yöksi.
Kiitos.
- Hän syö yksin, jos on vieraita. - Siis hyvin harvoin.
- Onko hän tyttärenne? - Ei.
Hän on vanhojen ystäviemme tytär. Olimme yhdessä Auschwitzissa.
Hän on hyvin ujo. Hän ei pysty puhumaan.
Hän pyysi SS-mieheltä vettä.
Mies leikkasi häneltä kielen pistimellään.
Ymmärrätkö nyt, että tiedämme, mistä puhut?
Miksi tulitte juuri Argentiinaan?
Tila on kuulunut suvulleni yli sata vuotta.
Poikamme asuu täällä.
Lähetimme hänet Amosin serkun hoiviin 30-luvulla.
Näimme, mihin suuntaan Saksassa oltiin menossa.
Meidänkin oli tarkoitus lähteä, mutta viivyttelimme liikaa.
Poika on hopeaseppä. Hänellä on liike La Bocassa.
Käy hänen luonaan, kun palaat Buenos Airesiin.
Kiitos. Sen teen.
Serkkuni kuoli 40-luvulla, ja tila siirtyi meille.
Meiltä kysellään, miten kestämme elää keskellä pampaa.
Nautin siitä, että täällä näkee kauas joka suuntaan.
Miksi nämä linnut?
Auschwitzissa oli lintuja.
Mitä lie lajia. Pieniä ja ruskeita niin kuin peipot.
Ne tulivat aamuisin istumaan piikkilangalle.
Ne muistuttivat meitä vapaudesta.
Sitten natsit sähköistivät aidan.
Yhden kokonaisen kesäpäivän ajan, vartijoiden suureksi huviksi -
- linnut leimahtelivat liekkeihin.
Päivän jälkeen niitä ei enää tullut.
Kun tulimme Buenos Airesiin, menimme La Bocan torille -
- ostimme sieltä kaikki linnut ja toimme ne tänne.
Meistä niissä asuivat niiden sielut, jotka eivät palanneet leireiltä.
Miten sellaisesta voi selvitä?
Jos elää painajaisessa, sen tilalle täytyy kuvitella jotain muuta.
- Siksi tarinasi ovat tärkeitä. - Vaimoasi saatetaan pitää elossa.
Jatka puhumista.
Cecilia!
Sitten kadotin jäljet. Se oli erilaista kuin viimeksi.
Jäljet hävisivät.
Tällä kertaa en kuitenkaan vaipunut epätoivoon.
Tiesin, että hän oli jossain lähellä.
Tiesin myös, etten löytäisi häntä.
Jostakin käsittämättömästä syystä -
- vaistoni sanoo, että hänen on löydettävä minut.
- Sinun vuorosi. - Ei. Vien hänet takaisin.
Et tiedä, mistä jäät paitsi.
Minä yritän vain auttaa.
Eikö nyt ole vähän myöhäistä?
- Luuletko, että pidän tästä? - Miksi sitten olet mukana?
Olen ollut vanginvartija koko ikäni, niin kuin isänikin oli.
Työ on tainnut muuttua viime vuosina.
- Täysin. - No niin.
Minulla on lapsia. Tarvitsen työtä.
Jos todella haluaisit, löytäisit varmasti jotain muuta.
- Liikuntatunti. - En halua osallistua.
- Miksi? - Anna minun jäädä sisälle.
- Sanon, että voit huonosti. - Hyvä.
- Mitä sinä oikein teet? - Muistan.
- Vai niin. - En puhu menneisyydestä.
Painan kaiken tämän mieleeni.
Jokaisen yksityiskohdan. Se ei saa unohtua ikinä.
Gustavo.
Ole hyvä.
Sisareni Martha oli yksi kenraali Guzmánin sihteereistä.
Hän löysi kenraalin työpöydältä jotain.
En tiedä, mitä. Hän ei uskaltanut kertoa.
Guzmán tuli ja näki, mitä hän luki.
Hän löi Marthaa ja erotti hänet saman tien.
Samana iltana hänet haettiin asunnostaan.
Auttakaa minua.
Tiedän, että voitte löytää hänet.
En näe häntä vielä kovin selvästi.
Näen jotain muuta.
Näen Guzmánin.
Hän uskoo, että isänmaa on vaarassa -
- ja hänen on suojeltava sitä.
On outoa, että näen alistajan enkä uhria.
- Oletko koskaan näytellyt? - En.
- Etkö ole ollut teatterissani? - En ikinä. Tarkoittaako tämä...?
Taidan nähdä Marthan.
Hän on pieni vaalea tyttö, eikö niin?
Niin hento, että hänet olisi helppo murskata.
Miksi Guzmán pelkäisi sellaista pientä tyttöä?
Merisotakoulun kellarissa Marthalle tapahtui jotain.
Hän tunnisti nuoren upseerin, joka valvoi hänen kiduttajaansa.
Hän tajusi olevansa miehen mielikuvituksen tuotetta.
Se upseeri olit sinä. Sinulla ei ole sisarta.
Sinä tulit vakoilemaan.
Eikö sinun ollut tarkoitus auttaa? Me kaikki olemme uhreja.
- Miten voit väittää tuollaista? - Sinulla on nauhuri paidan alla.
Jos olen väärässä, pyydän anteeksi.
- Voin selittää. - Murhaaja!
Älkää! Menkää istumaan! Ei minun talossani.
Lopettakaa!
Tässä viesti teille, kenraali Guzmán.
Me emme halua vallankumousta. Me haluamme perheemme takaisin.
On varmasti raskasta olla noin täynnä vihaa ja epäluuloa.
Mene.
- Hän nauraa. - Odota.
Kuka on seuraava?
- Olisi pitänyt tappaa se sika. - Ei.
Hullua, mutta tänään tuntuu jotenkin paremmalta.
- Saanko olla täällä tämän yön? - Ei, mene Esmen luo.
Anna minun jäädä tänne. Vain täksi yöksi.
Hyvä on.
- Isä! - Teresa!
Teresa!
Auta, isä!
Viekää minut!
Ei, älkää!
- Se on minun syytäni. - Mitä sanoit?
Minun syytäni. Se on täysin minun syytäni.
He olisivat löytäneet hänet mistä vain.
Koulusta, minun luotani, ihan mistä vain.
- Teresa. - Äiti!
Ylös! Et sinä. Tällä kertaa meillä on tuoretta lihaa.
Selvä.
Toimintaperiaatteemme on yksinkertainen.
Jos tiedät jotain, sano se.
Jos et...
...niin kärsit.
Ihan aluksi me kaksi -
- tutustumme vähän lähemmin.
Señor Rueda!
Ei hätää. Tunnen hänet.
Mitä kuuluu?
Kumpi ulkoiluttaa kumpaa? Hyvää yötä.
Pikku tyttöseni. Mitä kuuluu?
Miten päivä meni?
Teresa.
Cecilia.
Teresa. Cecilia.
Teresa, Cecilia, Teresa, Cecilia...
Teatteri suljetaan varmasti. Miksi kerjäät vaikeuksia?
- Kannatan Carlosin ajatusta. - Niinkö? Sepä yllättävää.
Mitä nyt?
- Saatat olla oikeassa. - Älähän nyt.
Kohta en enää tiedä, mitä ajatella.
Tämä on tärkeä päivä.
Siellä he ovat. Kolmannella rivillä.
Olisinkin huolestunut, jollei ketään olisi lähetetty.
Huomaavatkohan he?
Lykkyä tykö.
Paikoillenne!
Onnea matkaan.
Rutto oli riehunut maassa jo pitkään.
Se oli vaarallisempi ja kauheampi kuin mitkään aiemmat kulkutaudit.
Punaiset läiskät sairaan iholla -
- säikyttivät auttajat pois.
Mutta prinssi Prospero oli onnellinen.
Hän kutsui luokseen tuhat huoletonta ystäväänsä -
- ja vetäytyi yhteen linnoistaan.
He olivat eläneet eristyksissä viisi tai kuusi kuukautta -
- ja rutto riehui yhä muurien ulkopuolella.
Prospero viihdytti ystäviään -
- ennenkuulumattoman loistokkailla naamiaisilla.
Kuka olet?
Ottakaa tuo mies kiinni.
Silvio!
- He veivät Silvion. - Mitä?
Sanoin, että se oli väärinkäsitys.
Ettei politiikka kiinnosta häntä. Mutta listassa oli hänen nimensä.
Mikseivät he vieneet minua? Heidän piti viedä minut, saatana!
Teatteri on suljettu.
Se on suljettu yhteiskunnan moraalia rappeuttavana.
Täytyy yrittää päästä takaisin entiseen työhön.
Mitä sinä aiot?
Kyllä minä jotain löydän.
Olen tuntenut Silvion lapsesta asti.
Meillä oli vähän aikaa suhdekin.
- Muutama vuosi sitten. - Tiedän.
Näetkö, mitä hänelle on tapahtunut?
Kysy illalla puutarhassa.
Työtoverini nimi on Silvio Ayala.
Hän on lastenteatterin tekninen johtaja.
Hänet haettiin tänään työhuoneestaan.
Silviota pidetään Merisotakoulun kellarissa.
He ovat sitoneet hänen silmänsä -
- johtaakseen häntä harhaan ja saadakseen hänet pelkäämään.
Hän on päättänyt sanoa, mitä kysyjät haluavat.
Hän ilmiantaa kenet tahansa, kunhan tuska vain loppuu.
Kuluu yli viikko.
Sitten hänet viedään käytävän päässä olevaan huoneeseen.
Sinä aikana Silviolle tapahtuu jotain outoa.
Hän tulee vihaiseksi.
Niin vihaiseksi, ettei mikään saa häntä puhumaan.
Lopulta, noin kuukauden kuluttua...
...he luovuttavat.
Minä olen Silvio Ayala, argentiinalainen.
Minä olen pahoillani.
Olen pahoillani, Esme.
Kun sanoit hänen nimensä, tiesin, etten voi auttaa häntä.
Tiesin sen.
- Kävelläänkö vähän? - Toki.
- Oletko sinä Avrom? - Olen. Tunnenko teidät?
Olin vanhempiesi vieraana heidän tilallaan.
Oletko Carlos Rueda? Äiti kirjoitti sinusta.
Kävellään meille.
Asun parin korttelin päässä. Keitän kahvit.
Vanhempiesi luona oli ihmeellistä. Luulin melkein kuvitelleeni kaiken.
Vanhempani ovat kyllä hyvin todellisia.
Mitä nyt?
- Mikä tuo on? - Tuo kenkäkö?
- Kauanko se on ollut täällä? - Viime vuodesta asti.
Minun on puhuttava asukkaan kanssa. Tämä on tärkeää.
- Niin. - Tuo kenkä, señora.
- Mitä siitä? - Nainen, jolle se on kuulunut...
- Mitä hän sanoi, kun hänet vietiin? - Hän sanoi vain: "Carlos."
- Oletteko te Carlos? - Olen. Hän on minun vaimoni.
Ottakaa te sitten se kenkä.
Hän on elossa.
- Äiti! - Hiljaa!
Olen tullut siihen tulokseen...
On aika siirtää tyttäresi seuraavalle. Mutta kenelle?
Ajattelin, että sinä saat valita.
- Valitse. - En valitse.
Olet kärsimässä rangaistusta. Valinta kuuluu rangaistukseesi.
Ottakoot minut.
He ovat kyllästyneet sinuun.
Ja minä olen kyllästynyt häneen. Nyt ei ole vaihtoehtoa.
Minä odotan.
Selvä. Duarte, ota hänet.
Kestä. Kestä!
Ei!
Hän on kuollut.
Yhtäkkiä vain tajusin, Esme -
- että itsemurhani tuomitsisi hänet kuolemaan.
Pakotin itseni palaamaan rantaan.
Tiedät, milloin on oikea aika. Kysy minulta silloin.
Cecilia Rueda haettiin tästä talosta 23. toukokuuta 1976.
Aviomies löysi hänen silmälasinsa makuuhuoneen lattialta.
- Vie hänet pois. - Selvä.
Tuokaa numero 17.
Maali!
He olivat kovin ankaria.
Voitko viettää yön kanssani?
Olen kovin yksinäinen.
En voi viipyä koko yötä.
Haluan vain, että joku pitää minua sylissä hetken.
- Ei. Käänny selin. - Haluaisin riisua sinut.
Se olisi ihan samanlaista kuin muiden kanssa.
Hyvä on.
Tämä on viimeinen tapaamisemme.
Asiat muuttuvat nopeaan tahtiin.
Ajatelkaa kenraaleja, joita ei vaivaa kadonneiden kohtalo -
- eikä se, että monille meistä jäi vain muisto jostakusta.
He yrittävät unohtaa nämä vuodet.
He ovat kuin niitä ei olisi ollutkaan.
On meidän tehtävämme pitää totuus hengissä.
He tietävät, että heidän aikansa on lopussa.
Siksi he tyhjentävät vankiloita.
He hautaavat ruumiita ja tuhoavat arkistojaan.
Ulkomaisille toimittajille ja ihmisoikeusjärjestöille he sanovat:
"Lehdistö saa toimia vapaasti, ja teatterit ovat auki."
"Kaduilla tanssitaan. Kaikki on ohi."
He tarkoittavat kuitenkin vain -
- että se on ohi seuraavaan kertaan asti.
Hyvää yötä.
Minusta tuota ei kannata korjata.
- Haluan, että tämä muistetaan. - Esitämmekö taas Orfeusta?
- Haluaisin vähän muuttaa sitä. - Tarvitseeko sitä muuttaa?
Orfeus!
Haluan siihen onnellisen lopun, kuin Monteverdin oopperassa.
Jumalat armahtavat Orfeusta ja tuovat vaimon takaisin.
Kokeillaanko?
Minkä näistä haluatte?
Ne kaikki.
Carlos!
Argentiinan sotilasdiktatuurin aikana 1976-1983 -
- 30 000 miestä, naista ja lasta katosi.
Presidentti Carlos Menem armahti murhaajat vuonna 1990.
EI KOSKAAN ENÄÄ!